- Er du ikke træt? - Nej. Der er så meget at se.
- Skal vi bo her i fremtiden, Far? - Vil du gerne det?
Klart. Jeg synes om det. Hvorfor har vi altid boet i Californien?
Tja, jeg blev født og gift der. Blev bare ved med at bo der.
- Tog Mor med dig til New York? - Nej.
Jeg har tidligere været her alene i tre dage.
- Tænker du stadig på hende, Tommy? - Lidt. Ikke hele tiden. Nogle gange.
- Hvor gammel var jeg, da hun døde? - Du var fire år.
- Det er lang tid siden. - Ja.
- Skal du giftes igen? - Måske.
- Synes du, jeg skal? - Lige meget. Det er fint, som det er.
Men Bedste siger, det er blevet mere besværligt at have dig boende.
Synes hun det? Har Bedste andre klager?
Hun siger, du er for kræsen.
- Hvor skal vi hen? - Vi skal møde Bedste i Saks.
Se, Far.
- Hvad er det, han laver? - Det er Atlas.
- Han bærer jorden på sine skuldre. - Virkelig?
Det siger Bedste også om dig. Hun ville ønske, du ville lade være.
Ja? Ser ud til, jeg bliver nødt til at slå Bedste.
Vi kommer for sent. Bedste slår os. Kom nu.
Jeg elsker at vente på folk. Der er intet bedre end at vente.
Vi kom for sent, Mor, fordi jeg bærer jorden på mine skuldre.
Den er tung. Man kan ikke gå så hurtigt.
Læg den fra dig og giv mig nogle penge til din søns sko.
Tommy, hold munden lukket.
Jeg fortalte Far, han forvolder besvær derhjemme.
- Hvor meget koster sko i New York? - Giv hende ti dollars.
Ønsk mig held og lykke, Mor. Jeg skal hen på bladet.
Held og lykke. Jeg håber, det er noget, du vil have, og at det er i nærheden.
Det er her, ellers ville Minify ikke have fundet en lejlighed til os.
Siger han altid, hvad du skal skrive? Finder du aldrig selv på det?
Jo, nogle gange tænker jeg selv. Jeg er sent på den. Mor jer.
- Sko til drenge? - Fjerde etage.
- Hvor er legetøjsafdelingen? - Anden etage.
- Smith's Weekly, tak? - Sjette etage. Derinde.
- Miss, jeg havde en aftale. - Beklager. Det kan jeg ikke se.
Jeg talte med hans sekretær. Hun bad mig komme her til formiddag.
Han kommer om en halv time. Jeg prøver senere.
- Ja? - Jeg har en aftale med Mr. Minify.
- Navn? - Schuyler Green.
- Telegram til Mr. Pendleton. - Det er andet kontor på højre hånd.
- Tak. - Schuyler Green. Tak.
- Han venter dig. - Mr. Herman ringer.
Janet. Følg ham ind til Mr. Minify.
- Følg mig, tak. - Tak.
- Ja? - Miss Dettrey venter mig.
Et øjeblik, tak.
Mr. Green.
Mr. Minify taler i telefon. Det varer ikke længe. Sid endelig ned.
- Har De set det seneste nummer? - Nej. Tak.
- Er Mr. Green ankommet? - Ja.
Fint, Jeg kommer straks,
Kom indenfor. Hyggeligt at møde Dem, Green.
Det er alt, Miss Miller. Få det sendt med luftpost. Kom indenfor.
Sid ned.
- Kunne De finde vej? - Næsten.
- Synes Deres mor og barn om New York? - Ja. Også om lejligheden.
Nok den sidste lejlighed på Manhattan. Har De truffet andre mennesker?
Ikke endnu. Det tager altid tid for mig.
Det ordner vi nu. Hvad med i aften hjemme hos mig. Der kommer gæster.
Tak. Måske en anden gang.
Vrøvl. Jeg spørger ikke igen. Her er adressen.
Miss Miller, lad Mrs. Minify vide, at Mr. Green kommer til middag.
Sæt Dem godt til rette.
Jeg vil nemlig tale med Dem i en times tid.
Måske to.
Jeg har fået en ide.
- Gå endelig ind i baren. - Jeg kunne bruge en Martini.
Jessie!
- Schuyler Green. Min hustru. - Åh, John. Jeg kender Mr. Green.
Jeg har læst alt, han har skrevet. Du tier aldrig. Skaf ham en drink.
- Hvad kunne De tænke Dem? - En Martini.
Kathy, dette er Mr. Green. Min niece Miss Lacey og Bill Lacey.
- Hyggeligt at møde Dem. - Du må hellere få tingene på det rene.
- Kathy og Bill... - De har været skilt i to år.
Hun kalder sig Miss Lacey og forvirrer alle. Meget venlig, civiliseret og dum.
- Men synes om Deres skriverier. - Sid endelig ned.
- Bill, vil du være så sød? - Samme som sidst?
Præcis. Jeg har ikke læst alt, hvad De har skrevet, men det jeg har læst...
Tak.
- Hvad kalder man en Schuyler? - Phil.
Bedre end Green. Efternavne er besværlige. Schuyler kan ikke udtales.
- Er det så slemt? - Jeg ville ikke kalde en hund Schuyler.
Det er min mors navn.
Mit mellemnavn. Jeg var kendt som "Schuyler Green" på Stanford.
Lød bedre, synes jeg, end Philip.
Somerset Maugham i stedet for William, Sinclair Lewis i stedet for Harry.
Somerset, Sinclair, Schuyler - kun S'er. Måske har det en mening.
- Ja. - Vil De fortælle, hvad De skriver om?
Ja, selvfølgelig.
- Ingenting i øjeblikket, men... - Lad mig fortælle hende det.
Jeg har bedt ham skrive en artikelserie om anti-semitisme.
- Det har jeg længe villet gøre. - Får jeg et forskud?
Dig? Til hvad?
Husker du ikke omkring jul,
da den jødiske lærer sagde op? Jeg var...
Jeg vidste, ideen kom et sted fra. Jeg har glemt, hvem det var.
- John, familien Jacksons er her. - Jeg stjæler tit ideer uvidende.
Det er det, der gør bladet til noget særligt.
Det er sjovt, at De skulle foreslå artikelserien.
Er det? Hvorfor?
Af mange grunde.
De dømmer folk for hurtigt, Mr. Green. Kvinder, i hvert fald.
- Jeg bemærkede det, da De satte Dem ned. - Er det så tydeligt?
De satte mig i bås og indekserede mig. Lidt for godt opdraget og selvsikker...
Overfladisk, en smule absurd.
- Typisk New York. - Nej. Det havde jeg ikke tid til.
Jo, De havde. Jeg nævnte ikke et par ting. Irriterende overklasse-manerer,
- for optimistisk stemme... - OK. Jeg giver op. De vinder.
Beklager. Jeg måtte gøre det. Fordi det ikke er helt sandt.
Er det Deres første tur til Østkysten?
Nej. Men for det meste når jeg har været her,
har jeg haft en flybillet, en togbillet eller en færgebillet til den næste dag.
- Bliver De her? - Det tror jeg.
Jeg har fortalt Dem alting om mig. Nu er det Deres tur.
De ved, jeg er skilt.
Jeg arbejder i en børnehave. Jeg hedder Miss Lacey.
Vil De vide hvad som helst?
- Hvad som helst. - Middag.
Middag?
- Ikke læse ved bordet. Læg den væk. - Lad mig læse den færdig.
- Ingen mysterier ved bordet, Phil. - Mysterier?
Du har ikke fortalt os, hvad din opgave består i.
Han vil have, at jeg skriver en artikelserie om anti-semitisme.
- Du lyder ikke entusiastisk. - Det er jeg heller ikke.
- Insisterer han på, at du skriver den? - Nej. Han er ikke den slags redaktør.
Mor, hvad gør du ved æggene, for at få dem til at smage så godt?
Beder for dem.
- Havde du det sjovt i aftes? - Ja.
Man har brug for nye mennesker lige så meget som nye steder.
Det har alle, ikke blot dig.
Det var en god forsamling at begynde med. Det var sjovt, for det var en pige,
Minifys niece, der foreslog en artikelserie om anti-semitisme.
Det siger du ikke! Hvad kvinder dog kan finde på, Phil.
Hvad er anti-semitisme?
Nogle mennesker bryder sig ikke om andre mennesker, fordi de er jøder.
- Hvorfor? Er de onde? - Nogle af dem er. Nogle er ikke.
De er som alle andre mennesker.
Hvad er jøder egentligt? Sådan helt præcist.
Kan du huske sidste uge, da du spurgte mig om kirken,
- og at der var flere slags kirker? - Ja.
Dem der går i en slags kirke er katolikker, ikke?
Der er mennesker der går i en anden slags kirke, og de er protestanter.
Der er andre mennesker der går andre steder, og de er jøder,
og de kalder deres kirker for synagoger eller templer.
Hvorfor er der mennesker, der ikke bryder sig om dem?
Det er svært at forklare, Tom.
Nogle mennesker hader katolikker, nogle hader jøder.
Men ingen hader os, for vi er amerikanere.
Nej. Det er noget andet.
Man kan være amerikaner og katolik eller amerikaner og protestant
eller amerikaner og Jøde.
Hør, Tom. Sådan her er det.
På den ene side er der ens land, som USA eller Frankrig - alle lande.
Flagene er forskellige, påklædningen og sprogene er forskellige.
- Har flyene forskellige kendetegn? - Det har de.
På den anden side er der religion, som jødisk, katolsk eller protestantisk.
Det har ikke noget at gøre med flag eller påklædning eller fly. Forstået?
- Jeps. - Bland ikke tingene sammen.
- Forstået. - Nogle mennesker blander dem sammen.
Hvorfor?
- Den er 8.30, Tommy. Du skal af sted. - Ja, du kommer for sent.
Drik din mælk.
Tak, Bedste. Farvel.
- Det er OK, Phil. Du er en god far. - Ungen kan stadig nedbryde mig.
- Gik I igennem det samme med mig? - Selvfølgelig gjorde vi det.
- Er du meget skuffet, Phil? - Ja, det er jeg.
Jeg var sikker på, han ville give mig Stassen-historien. Eller Washington.
Jeg ville ikke have en let opgave, Mor. Jeg ville have noget, jeg kunne gøre godt.
Jeg ville gerne have, den første skulle være sikker, noget der ville blive læst.
Findes der så meget anti-semitisme, at man ikke bør skrive om det?
Nej. Men denne historie er dømt til at mislykkes, inden jeg er gået i gang.
Hvad kan jeg sige, der ikke er blevet sagt før?
Det ved jeg ikke.
Måske er det ikke blevet sagt tydeligt nok.
Hvis det var, skulle vi ikke forklare Tommy det, som vi forklarede dig.
Det ville være rart, ikke at skulle forklare det til en som Tommy.
Børn er altid så fornuftige.
- Kommer du hjem til frokost? - Nej.
Jeg tror, jeg vil gå mig en tur.
Du er en speciel kvinde, Mor.
Du virker overrasket. Hvorfor?
Jeg troede ikke, du ville sige ja. Du har et dårligt poker-ansigt, Phil.
Du var skuffet over opgaven, så snart jeg fortalte dig om den.
- Hvad fik dig til at ændre mening? - Et par ting.
Måske ansætter jeg også min niece. I inspirations-afdelingen.
Nej, det var ikke det. Det var min søn.
Jeg måtte forklare ham det i morges. Det var svært.
Hvert hjem, hver familie beslutter det. Jeg vil meget gerne tage opgaven.
- Det er jeg meget glad for. - Jeg må skaffe nogle facts og tal.
- Hvad? - Jeg må skaffe nogle facts og tal.
Et øjeblik. Vent. Jeg har 18 journalister på bladet,
der kan skrive denne artikelserie med masser af facts og tal.
Det skal du ikke gøre. Tror du, jeg ansatte dig for at finde facts?
Brug hovedet. Gå lige til kilden.
Jeg vil have en vinkel, en fængslende historie.
Et dramatisk virkemiddel gør historien menneskelig, så den bliver læst.
- Du ønsker ikke meget, udover månen. - Med persille.
Forslag: Der er større ting end at finde de rabiate. Det er gjort.
Det skal være en bredere historie.
Dem der aldrig går til et anti-semitisk møde eller støtter Gerald LK Smith.
OK.
Jeg finder på noget.
Hils forskningsafdelingen fra mig. Vi ses.
Vil du ikke have min nieces nummer?
Regent 70493. Vi skal spise middag sammen.
Jeg går altid lige til kilden.
- Mere kaffe, sir. - Åh, tak.
- De er god til at lytte. - Jeg er interesseret.
Det er mere end det. Deres ansigt vælger side, som om De stemmer for eller imod.
Da jeg sagde, jeg ønskede et rart hjem, så De glad ud.
Da jeg sagde, onkel John har tilbudt at sende mig på Vassar, så De ked ud af det.
Hvad synes Deres forældre om,
at Mr. Minify giver Dem lommepenge og fint tøj og alt det der?
De synes, at Jane, min søster, og jeg skal have, hvad der gør os glade.
- Gjorde det Dem glad? - Ja, det synes jeg.
Jeg er holdt op med at være misundelig.
Og... snobbet.
Det føltes rigtigt.
Nu ser De tvivlende ud igen.
Tro ikke, jeg blot sidder her og erklærer mig enig eller uenig.
Det er ikke det. Det er blot...
Jeg...
Vi har fået snakket om en masse.
Er De forlovet?
Eller forelsket eller noget?
Ikke særligt.
Er De?
Ikke noget.
Danse?
Åh, i øvrigt,
hvorfor var Deres eks-mand inviteret til Minifys', mens De var der?
- Prøver de at føre jer sammen? - Måske.
Tante Jessie gør det en gang imellem.
Spurgte De, om vi skulle danse?
- Phil! Miss Lacey! - OK.
Han kommer straks.
Han er stadig i gang.
Hej. Hvordan går det ude i verden? Eksisterer den stadig? Morer alle sig?
Jeg har det fint, udover at jeg ville ønske, jeg var død.
Jeg er i mit stædige humør. Hvis jeg ikke vil give mig, sker det ikke.
Fint. Når det sker, tror du så, du vil kunne lide mig med hvidt hår?
Ja, det ville klæde dig godt med hvidt hår. Jeg prøver stadig.
Hvis du ikke ringer, tænker jeg på, hvad grunden er, det er også forstyrrende.
Jeg arbejder også. Hvor mange gange om dagen vil du forstyrres?
Hvis du kunne ringe en 5-6 gange om dagen. Det er jo din skyld, jeg er her.
OK. Farvel.
Hvorfor tager du ikke fri et stykke tid? Du har arbejdet i døgndrift i en uge.
Du kender mig, Mor. Det ville ikke være sjovt for Kathy eller nogen andre.
Jeg morer helt sikkert ikke mig selv.
- Slet ingen ideer? - Jo, masser,
men luften siver ud af dem efter en time. De virker ikke.
Når man får den rigtige ide, kan man mærke det indeni.
Det er ikke sket endnu, og det lader ikke til, at det vil ske.
Det hele keder mig. Jeg keder mig selv, faktisk.
Mor, tror du, jeg ikke kan? Det sker for journalister. Måske er det min tur.
Det håber jeg ikke. Du kan ikke noget andet.
Tak, det var alt. Det var en stor hjælp!
Tag tingene med, gider du?
Er det ikke altid svært i begyndelsen, Phil?
Aldrig sådan her.
Aldrig. Jeg har prøvet alt.
Anti-semitisme i forretningslivet. Det findes, men jeg kan ikke bruge det.
Jeg har prøvet hver for sig og samlet. Når jeg tror, jeg har fundet en vinkel,
viser det sig at være den gamle smøre med tal og oprør.
Det er som at slå hovedet imod en betonmur.
Jeg ville ønske, Dave var her.
- Dave Goldman? - Ja.
- Ham burde jeg tale med. - Ja. Stadig ude at rejse?
Ja. Lader til han bliver der. Han ville være god at spørge.
Mor, måske er det en god ide.
Indtil nu har jeg set på facts og tal. Ignoreret følelser.
- Hvad ville Dave mene? - Det lyder godt, Phil.
Udover hvad vi synes, hvad synes en Jøde så om det hele?
Dave! Kan jeg tænke som Dave?
Han er den type, jeg ville være, hvis jeg var jødisk.
Vi voksede op sammen, boede i samme slags hus, gjorde alting sammen.
Det som Dave føler nu: Ligegyldighed, vrede, afsky,
er noget Dave ikke blot føler som Jøde, men som jeg føler som amerikaner.
- Er det rigtigt, Mor? - Skriv ham et brev.
- Måske kan jeg komme videre herfra. - Skriv det ned som du fortalte mig.
Hvad skal jeg skrive?
Hvad skriver jeg? "Kære Dave, hvad synes du om, at Rankin siger jødetamp?"
"Eller når jødiske børn får tænderne sparket ud af jødehadere?"
Kunne du skrive sådan et brev, Mor?
Det er ikke godt. Det ville det ikke være, hvis selv hvis jeg kunne skrive det.
Der er ikke en måde at åbne et andet menneskes hjerte på, Mor.
Ja, det har du nok ret i, men der må være en måde. Det må der!
Begynd ikke. Jeg vil ikke gøre hele familien deprimeret.
Du ser træt ud. Gå i seng.
Det førte til en god ting. Mindede mig om, at jeg skylder Dave et brev.
Og en smule sympati nu hvor du kan se, hvor svært det er.
Sympati? Åh, nej.
- Jeg synes, det er det værd. - Det er ikke meget, Mor,
men jeg er ikke i en position, hvor jeg kan tillade mig at være uenig.
Godnat, min egen.
KAPTAJN DAVID GOLDMAN
Tommy?
Mor!
- Er det hjertet? Føles det som hjertet? - Vent.
Er du OK? Er det bedre?
- Det forsvinder. - Kathy kan skaffe en læge. Jeg ringer.
- Nej. - Hun kender en.
Vent.
Jeg vidste ikke, at smerte kunne føles så skarp.
Lad mig ringe til Kathy. Hun kender en hjertelæge.
- Hvor meget er klokken? - Åh, det er ligegyldigt.
Kom.
- Kom og hold mig i hånden. - Selvfølgelig.
Dør hun, Far? Gør hun?
En eller anden dag vil hun dø, Tom. Ligesom dig og mig og alle andre.
Lægen sagde, hun kunne leve i årevis, hvis hun passede på.
Din Bedste er ikke ung, og flytningen har været udmattende for hende.
- Vi kan sikkert klare det sammen. - Selvfølgelig.
- Far, hvad skal vi... - Det er skræmmende, Tom. Det ved jeg.
Jeg var også selv bange i aftes.
Vi tager os af hende, så klarer hun den måske, indtil du er gift og har børn.
- Det er lægen. Laver du morgenmad? - Selvfølgelig.
Vi klarer det sammen. I gang med dig.
Jeg sagde sandheden: Hjertepatienter lever længe, hvis de passer på.
Det er muligt, at det er et "falsk hjertetilfælde" fremfor et ægte.
Sørg for, hun holder sengen i nogle dage,
så får vi hende hen i konsultationen og undersøger hende nærmere.
Der er ingen grund til at gå i dybden, før vi ved, hvad det er.
- Doktor, er De sikker? - Jeg tager det altid alvorligt.
Jeg overdriver aldrig, og jeg er altid alvorlig.
Lige nu er der intet at bekymre sig for.
Jeg finder selv ud. Jeg kommer forbi de næste par dage.
Tak.
- Er alting OK? - Se ikke ud som Hamlet. Jeg er OK.
Gør det ikke bedre end det er. Vil du snakke?
Hvornår vil jeg ikke snakke? Bortset fra i aftes.
For første gang tror jeg på lægen.
Fint. Også mig.
- Klarede Tommy det? - Selvfølgelig. Lavede selv morgenmad.
- Jeg er på højkant i morgen. - Nej, du er ikke.
- Jo, jeg er. - Nej, du er ikke.
- Fik du sovet? - Ja.
Øjne som blødkogte æg.
Få sovet i dag. Sæt dig ikke til at arbejde.
Det skal du ikke bekymre dig om. Jeg vil ringe til Minify.
Man skal vide, når man har tabt. Jeg har tabt og må acceptere det.
- Den beslutning traf jeg i aftes. - Hvornår?
- Med dig, da vi ventede på lægen. - Hvorfor?
Jeg var bange, Mor.
Som jeg plejede at være, når jeg tænkte på, hvad der kunne ske dig.
Det vendte tilbage. Jeg var et barn igen og min mor var syg.
Phil.
Jeg ville spørge: "Er det forfærdeligt? Er du bange?"
Der er spørgsmål, som ingen kan stille, og som man ikke kan svare på.
Jeg vil kende svaret, når jeg føler det, når det er mig der ligger der.
Og sådan er det med artikelserien, Mor. Jeg kan ikke skrive den.
Men du fandt svarene før. Hver artikel du skrev, indeholder de rigtige svar.
Ja, men jeg spurgte ikke. Da jeg skulle undersøge landevejens riddere,
stod jeg ikke ved landevejen og stoppede dem, så jeg kunne stille spørgsmål.
Jeg købte et sæt brugt tøj og en gammel bil og kørte ud af landevejen selv.
Jeg boede iblandt dem, spiste det samme som dem.
Jeg fandt svaret i mig selv, ikke i andre.
Jeg spurgte ikke: "Hvad er en vagabond?" Jeg var en vagabond. Det er forskellen.
Kulmine-artiklerne lavede jeg ikke derhjemme, gjorde jeg?
Jeg bad ikke en fattig, snavset fyr om at fortælle mig om det.
Jeg fik selv et job. Jeg var nede i mørket. Jeg sov i et skur.
Jeg prøvede ikke at grave i en kulminearbejders hjerte. Jeg var der.
Mor...
Måske...
Jeg har det.
En ide, vinklen. Sådan skal det gøres, sådan må det gøres.
Jeg bliver jødisk.
Jeg skal blot sige det. Ingen kender mig her. Jeg kan bare sige det.
Jeg kan være det i 6-8 uger, så lang tid som det tager.
- Mor, sådan skal det blive. - Helt bestemt. Når du er så sikker.
Hør, jeg har fundet på overskriften: "Jeg var jødisk i seks måneder."
Det lyder godt, Phil.
Mor...
Sådan skal det blive.
Jeg følte det indeni.
Det er ikke det samme, men tæt nok. Jeg siger det bare og ser, hvad der sker.
Det vil fungere. Det skal nok gå, Phil.
Mørkt hår, mørke øjne. Ligesom Dave. Ligesom mange der ikke er jøder.
Ingen accent, ingen særlige manerer. Ligesom Dave.
Navn: Phil Green.
Glem Schuyler. Kunne være hvad som helst.
- Mor, den er hjemme. - Det er den bedste medicin, jeg kunne få.
Holder du det hemmeligt? Der må ikke være nogle undtagelser.
- Hvis du er jødisk, er jeg også. - Slap af, ikke overanstrenge dig.
Jeg ringer med det samme.
Hvorfor inviterer du ikke Kathy herover?
- Hvordan vidste du det? - Dummernik.
Ingen, der ser sådan ud, ringer til en bladredaktør.
- Phil, det er pænt. Det ser godt ud. - Den er ikke klar. Pakkerne er billeder.
- En kamin. - En ægte en.
Min er ikke ægte. Hvordan har din mor det? Dr. Craigie siger, hun klarer sig.
Åh, hun har det fint.
- Hvad er vinklen? Fortæl mig det nu. - Det skal jeg nok. Lad mig se til Mor.
Fint. Hils fra mig.
- Hun sover som en baby. - Du skal ikke bekymre dig om hende.
- Lad os tage en drink. Sherry? - OK.
- Du har stadig ikke fortalt mig det. - Jeg troede, jeg straks ville sige det.
- Du lød så begejstret. - Det er jeg også.
- Det må virkelig være noget. - Der vil være masser af forhindringer.
Jeg klarer dem...
Jeg klarer dem, når de dukker op.
Phil, vent.
Gå derover og lad mig sidde her et øjeblik.
Hvad er der, Kathy?
Ingenting.
Jeg tænkte bare.
Ægteskab kan være noget godt, Kathy.
Alle disse år hvor jeg har holdt håbet i live.
Jeg har også håbet.
Når man har begået en fejltagelse en gang, er man bange.
Er du ikke bange nu?
Nej, Phil.
Elskede...
- Hvad griner du af? Ingen hemmeligheder. - Jeg tænkte bare.
Jeg legede den gamle leg - alle kvinder gør det. Sagde navnet.
Sig det højt.
Mrs. Schuyler Green.
Hvordan lyder det?
Det lyder fint.
Hvordan passer det til mig?
Jeg synes, det lyder godt.
Er du ikke ked af... Tom?
Jeg er glad. Som om mit ægteskab ikke var forgæves, som om jeg havde en søn.
Jeg vidste, du ville forstå det. Kan du slippe af sted med det?
Hvis du og Kathy og Mrs. Minify ikke afslører det. Kathy ved det ikke endnu.
- Hvornår starter du? - Hvad med nu?
Fint. Jeg finder et kontor og en sekretær. Men sekretæren må vide det.
Ja... Men hvorfor? Hvad hvis jeg var jødisk. Hvilken forskel ville det gøre?
Du har ret, Phil. Jeg er spændt. Det vil blive læst.
- Mr. Minify, Mr. Weisman venter. - Ja.
Hvad med frokost? Så kan du møde de andre. Irving Weisman kommer også.
- Ja. Han er en stor fabrikant. - Ja. Han er en farverig fyr.
En af mine gamle venner. Du vil synes om ham.
Undskyld vi kommer for sent. Beklager, Irving.
- Mr. Phil Green. Mr. Irving Weisman. - Mr. Weisman.
Lew Jordan, vores personalechef. Joe Tingler, vores fotograf.
Bert McAnny, den bedste layout-mand på denne side af grænsen.
Og til sidst, som en slags dessert, Anne Dettrey, vores moderedaktør.
- Klog og farlig. Spiser mænd levende! - Tak.
Sid ved siden af hende.
- Er det ikke Schuyler Green? - Det er mit forfatternavn.
- Mr. Green skriver om anti-semitisme. - Virkelig?
Igen?
Ikke igen. For første gang. Vi får det ud i det åbne.
Har du noget imod, jeg siger, at det er en dårlig ide, John?
- Det er det værste, du kan gøre. - Slet ikke. Hvad er der galt med det?
Det vil kun lave mere rav i den, derfor. Lad det ligge.
- Vi gør det på vores måde. - Hviske-tiske måden?
Kald det hvad du vil. Lad det ligge.
Man kan ikke skrive det bort.
Vi har bekæmpet det i årevis. Jo mindre man taler om det, jo bedre.
Lade som om det ikke eksisterer og lade stilhedens sammensværgelse råde. Nej.
Sige ingenting og lade Bilbo og Gerald LK Smith tale? Nej, sir.
Irving, din lad-os-tie-stille komite hører ikke hjemme her.
Vi kalder en spade en snavset spade. Det er på tide og en strålende ide.
Det synes jeg også. Jeg er helt enig med Mr. Minify.
- De lyder ret opsat på det. - Jeg er ret opsat på det.
Og jeg tror ikke, det har noget at gøre med, at jeg selv er jødisk.
- Er det mit kontor? - Mr. Green? Ja, sir, det er Deres kontor.
Jeg er Deres sekretær, Miss Wales. Elaine Wales.
Hyggeligt at møde Dem.
- Skal vi komme i gang med arbejdet? - Endelig.
- Kender De til min artikelserie? - Ja, sir.
Fint. Jeg vil lave en journal. Skrive breve til klubber, feriesteder,
jobinterviews, lejligheder til leje, ansøgninger til lægestudiet og så videre.
- Jeg har en liste her et sted. - Ja, sir.
Skriv dem på et blankt stykke papir og send to til hver adresse.
På en skriver jeg "Schuyler Green" og på den anden "Philip Greenberg". Forstået?
- Ja, sir. - Få svarene sendt hjem til mig.
Ja, sir.
Det vil selvfølgelig blive et "ja" til Green og "nej" til Greenberg.
Klart, men jeg vil have det på skrift.
Hvis Deres navn var Saul eller Irving, ville dette ikke være nødvendigt.
- Jeg ændrede mit. Gjorde De? - Wales? Jeg har altid heddet Green.
- Hvad er Deres? - Walovsky. Estelle Walovsky.
Jeg kunne ikke klare det. Med ansøgninger mener jeg.
Så en dag skrev jeg to breve til et firma. Ligesom nu.
Jeg sendte et som Elaine Wales efter at have fået afslag på det første.
Jeg fik jobbet.
Ved De, hvilket firma det var?
Smith's Weekly,
- Nej. - Jo, Mr. Green.
Et liberalt blad, der bekæmper al slags uretfærdighed.
Det ryster mig. Jeg elsker det.
- Ved Mr. Minify det? - Han tager sig ikke af den slags.
Det er Mr. Jordans afdeling, at hyre og fyre.
Hvis man klager, finder de en grund til at fyre en.
Så jeg troede, at De måske også havde ændret Deres navn.
Jeg mener, da jeg hørte, De var jødisk.
Hørte det?
Ja, selvfølgelig.
- Er det listen? - Ja.
Hvornår?
Da De var færdig med at spise frokost og gik tilbage til Mr. Minifys kontor,
rygtedes det.
Hun burde være frisk i overmorgen.
Ville De have noget imod, at jeg opsøger en specialist?
Nej. Jeg træffer en aftale, hvis De foretrækker det.
Jeg bruger Mason Van Dick eller James Kent. Er der en, De foretrækker?
En af redaktørerne på bladet anbefalede en. Dr. Abrahams.
JE Abrahams, Mount Sinai Hospital, Beth Israel, eller begge.
Selvfølgelig. Hvis Deres mor vil se Van Dick eller Kent, kan jeg arrangere det.
- Hvorfor? Er Abrahams ikke god nok? - Jo, afgjort. God mand.
Tager sig ikke for meget betalt eller forlænger konsultationer,
som andre gør.
Mener De som nogle læger gør, eller som nogle jødiske læger gør?
De har nok ret. Det gør nogle af os sikkert også.
Ikke blot det udvalgte folk.
Hvis jeg ikke bryder mig om Abrahams, prøver jeg Van Dick eller Kent.
Jeg er ikke loyal overfor jødiske læger, blot fordi jeg selv er jødisk.
Nej, selvfølgelig ikke. Et godt menneske er et godt menneske.
- Jeg tror ikke på fordomme. - Javel.
Tja...
Godaften.
- Godaften, Mr. Green. - Godaften, Mr. Olsen.
Hvad med at udfylde et kort på posthuset eller sige det til postbuddet?
- Hvad er der galt med det her? - Sådan er reglerne.
Lad det være.
Jeg kan ikke gøre noget. Sådan er reglerne.
Ejendomsmægleren skulle have nævnt det. Det er, undskyld mig, hvis De er...
Ikke undskylde. Det har været min lejlighed i to år, så rør ikke det kort.
- Mener du, vi skal spise middag her? - Det gør jeg.
Så vi kan tale.
Sid der. Jeg lader dig ikke lave mere.
Du får ikke mad, før du har fortalt mig, hvad vinklen er. Jeg kan ikke gætte det.
- Har du virkelig? - Ja, det har jeg.
"Hvis jeg var ham og skulle finde en vinkel, hvad ville jeg så gøre?"
- Hvad ville du gøre? - Jeg kunne ikke gøre det.
Nogle af dine ideer var fremragende, men du smed dem ud og ledte videre.
Nu vil du vide hvorfor, når jeg fortæller dig det.
Phil, fortæl mig det.
OK. Her er det.
Jeg vil lade alle vide, at jeg er jødisk.
Men det er du ikke, vel, Phil? Ikke at det gør nogen forskel.
Men du sagde "lade alle vide", som om du ikke havde gjort det tidligere.
Det tænkte jeg over. Ikke at det ville gøre nogen forskel for mig.
- Phil, du er vred. - Nej. Jeg tænkte bare.
Tag det ikke så alvorligt. Du ved, hvad min mening er.
- Ja, det gør jeg. - Det var bare ikke, hvad jeg forventede.
Jeg ved ikke så meget om dig, fordi du får mig til at tale om mig selv,
så jeg fattede det ikke lige med det samme.
- Synes du ikke om min indgangsvinkel? - Det gør jeg.
Den er...
- Den er hvad? - Det er bare, at jeg...
Jeg tror, det vil forvirre folk. De vil ikke vide, hvem du er.
Når artikelserien er afsluttet vil de finde ud af det, men først da.
OK.
Glem det.
Jeg må være blevet skør. "Glem det" er rigtigt. Og hvad så?
Jeg så på det med for praktiske øjne.
Det er, hvad der sker, når man er lærer.
Fortæl mig noget mere.
Til at begynde med må du og Minify love ikke at afsløre mig.
Ingen undtagelser. OK?
- Hvad med dem på Smith's? - De ved ingenting. Kun Minify.
- Tror de, du er jødisk? - Kathy, jeg tror ikke, du forstår.
Hvis det skal fungere, skal det være gennemført. Man må gå hele vejen.
Selvfølgelig.
Sådan havde jeg ikke set på det før.
Det var ikke min mening at være så hård. Undskyld.
Middag?
Ja, det lyder fint.
Sid du der. Jeg serverer selv.
Mere kaffe? Tager kun et øjeblik at varme den op.
Nej, tak.
Jeg må hellere komme af sted.
Så tidligt?
Jeg burde se til Mor, inden hun lægger sig til at sove.
Selvfølgelig.
Du skal være på skolen ret tidligt, skal du ikke?
Jo.
Jeg havde også en travl dag på bladet.
Ja.
Det var en dejlig middag.
Godt, du syntes om den. Min bil er udenfor. Lad mig køre dig hjem.
Tak, men jeg tror, jeg går.
Det er en dejlig aften.
Ja, det er det.
Det er dejligt.
Jeg må hellere komme af sted.
- Jeg ved, hvor min hat er. - Det er helt fint.
- Jeg ringer til dig i morgen. - OK.
Godnat.
Mary sagde, du gerne måtte komme med. Hun har lavet middag, så der er mange...
Jeg glemte noget.
- Elskede. - Kathy, hvad udsætter jeg os for?
Det er min skyld. Jeg dømmer altid alting. Jeg er sådan et fjols.
Nej, jeg skulle have sagt, at vinklen var fin. Og den er fremragende!
Jeg ved ikke hvad. Det begyndte, da du talte. Jeg følte mig forurettet.
Hvis jeg var jødisk, ville jeg have følt det, og jeg kunne ikke lade dig slippe.
Jeg prøvede at få kontakt under middagen for at sige undskyld.
Jeg ved ikke, hvad der skete da du sagde det, men aftenen var ødelagt.
- Jeg ønskede, du skulle komme tilbage. - Elskede.
Jeg hyrer aldrig udelukkende... Det er et spørgsmål om personlighed.
Det må De forstå, Mr. Minify. Hvis en piges personlighed passer...
Er det et tilfælde, vi ikke har en Finkelstein eller Cohen her? I New York?
Tag dig sammen, Jordan.
Miss Miller, sæt en stillingsannonce i avisen.
"Dygtig sekretær til bladredaktion, landsdækkende blad."
"Anstrengende arbejde. Religiøs bagrund irrelevant i dette firma." Forstået?
- Ja, Mr. Minify. - Indsæt den sidste linje i fremtiden.
Det var alt, Miss Miller. God eftermiddag, Jordan.
Hvis du bliver nødt til at fyre Miss Wales af en hvilken som helst grund,
husk da på, at jeg gerne vil høres først.
God eftermiddag, Mr. Minify.
Jeg skammer mig også. Tanken om, at alle har vigtigere ting at tage sig til.
Intet er vigtigere, end at nedbryde pæne menneskers fordomme.
Ja, sir, jeg skammer mig. Tilbage til arbejdet.
Jeg har givet et præcist billede af mine kvalifikationer,
og jeg ser frem til
at modtage Deres svar. Med venlig hilsen.
Bed dem alle om et hurtigt svar.
Men ikke i dag. Det er for sent. I morgen er OK.
Hvornår dikterer De artiklerne? Jeg vil gerne have dem af vejen.
Jeg skriver dem selv til at begynde med. Jeg er ikke god til at diktere.
Det var alt, Miss Wales. De må hellere komme hjemad.
OK.
Mr. Green...
- Er det sandt om Mr. Jordan? - Er hvad sandt om Mr. Jordan?
Han fortæller alle om annoncen. Han synes, den er god. Det siger han.
Gør han det?
Jeg ville spørge, om det er sandt, at der står...
Det er sandt, Miss Wales. Den kommer i alle aviserne i morgen.
Så stort set alle typer kan ansøge?
Alle typer? Hvad mener De?
Mr. Green, De vil ikke ændre på tingene her, vil De?
Selv om De er forfatter. Det er anderledes for forfattere.
Hvordan anderledes for forfattere?
Hvis vi ansætter en der ikke passer, vil det ramme os.
Det er ikke sjovt at skulle klandres af tampene.
Hør, Miss Wales,
Jeg må sige det ligeud. De skal vide,
at ord som jødetamp og nigger og pak gør mig syg,
- uanset hvem der siger dem. - Men jeg omtalte bare en type.
Ja, men det er først og fremmest et udtryk.
Men, Mr. Green, det betyder ingenting.
Nogle gange siger jeg det selv - om mig selv selvfølgelig.
Som når jeg gør noget, jeg ikke burde og siger "Vær ikke sådan en tamp."
- Men hvis man siger noget stødende... - Hvad mener De med stødende?
For snakkende og for meget læbestift...
De hyrer ikke snakkende, vulgære piger her. Hvorfor skulle det ændre sig nu?
Det er ikke kun det. Mr. Green, De er efter mig.
Der er dem der opsøger problemer, og dem der ikke gør det. Hvorfor mig?
Fordi vi ikke ser så jødiske ud? Gør det os til OK jøder?
Fordi med os er det ikke så tydeligt?
- Det sagde jeg ikke... - Miss Wales, jeg afskyr anti-semitisme.
Jeg hader det, når det kommer fra Dem eller andre jøder eller ikke-jøder.
Mig? Men, Mr. Green...
Vi ses i morgen, Miss Wales.
Godaften.
- Hvorfor tager du ikke hjem? - Jeg er ved at blive skør.
- Goddag. - Goddag, Miss Dettrey.
Hvordan kan De have så meget energi på dette tidspunkt? Jeg er udmattet.
- At få bogen afsluttet er et mareridt. - Jeg vidste ikke man omtalte den sådan.
Åh, det gør vi. Vi er sofistikerede New Yorkere, Mr. Green.
- Er De tørstig? - Ja, og jeg vil høre Deres livshistorie.
Men dog, Mr. Green!
Det tror jeg, kan blive arrangeret hvis De spiller Deres kort rigtigt.
- Kender De en god bar? - Jeg er en heldig pige.
Han synes om det, og sådan blev jeg moderedaktør.
- Goddag, Jim. Hvordan går det? - Se ikke, men vi har gæster.
Lige som jeg kom til den interessante del.
- Må jeg sidde her hos jer? - Sid ned, Bert.
Har kun et øjeblik. I så ud til at more jer. Jeg kunne ikke lade være.
Vi elsker at sprede glæde. Vores hjerter er Guds have med en smule ukrudt.
Endnu en udgave er sendt til trykkeriet. Jeg kan ikke forstå, hvordan det lykkes.
Dygtighed. Hver dag spørger jeg spejlet "Hvem er den dygtigste af dem alle?"
- Hvad svarer spejlet? - Spejlet er ikke en gentleman.
- Hvordan går det med artikelserien? - Jeg indhenter oplysninger. Der er mange.
Da jeg var udstationeret på Guam, talte den øverstkommanderende tit om det.
Meget liberal, den fyr.
De arbejdede i PR, ikke sandt?
- Hvorfor siger De det? - Det ved jeg ikke.
De ligner vel bare en klog fyr.
Hvorfor tror De ikke, jeg var soldat?
For Guds skyld, Green, misforstå mig ikke. Nogle af mine bedste venner...
Ja, og dine andre bedste venner er metodister, men det siger du aldrig.
- Hør, Anne... - Glem det.
Er du sød at hente tjeneren, Phil.
Undskyld mig, men jeg må af sted.
Vi ses.
Lille dryp.
"For Guds skyld, Green, misforstå mig ikke!"
Han tror selv på det.
Er uenig med ejendomsskatten og Bilbo. Siger det bravt ligeud.
- Han drypper bare, se det i øjnene. - Efterligningen var fantastisk.
En million. Nu kan vi more os igen.
Jeg får gæster i morgen aften. Har du lyst til at komme?
- Må jeg tage min kæreste med? - Selvfølgelig.
- Hvad ønsker De, sir? - Mere af det samme.
Er du sød at vente? Jeg er straks tilbage.
- Surprise. - Det er søreme timing.
Jeg så din taxa. Jeg kunne ikke vente.
Åh, Gud!
Det er ingenting. En dame ordner dem for mig en gang om ugen.
Har arbejdet for familien i generationer. Sikke du ser ud!
Første gang jeg har set dig i smoking. Man kunne spise dig.
Kom, min egen, lad os komme af sted.
Jeg fortalte Mor alt om os i dag.
- Phil, blev hun glad? - Lykkelig. Meget følelsesladet.
Hun tabte aftensmaden på gulvet. Gav Tommy skylden for det.
Jeg ringede til min søster Jane, sagde det, og hun skreg "Kathy!"
Som om hun havde opgivet håbet om, at nogen ville spørge mig igen.
Elskede, hun vil så gerne møde dig. De holder fest for os næste lørdag.
- Skal vi ikke fortælle det til Jane? - Det havde jeg ikke tænkt på.
Heller ikke mig, indtil nu. Skal vi ikke? Din mor ved det.
Det behøver Jane og hendes mand ikke. Hvis du vil holde det hemmeligt...
Ville det ikke være overdrevet med min egen søster? Næsten din svigerinde?
Elskede, det synes jeg ikke ville være rimeligt af dig.
Det ville det vel ikke.
Indenfor familien.
- De siger det ikke til andre, vel? - De ville aldrig sige noget.
De vil bekæmpe dette lige så meget som du og jeg.
Elskede, jeg vil blive den stolteste pige i byen.
Jeg skal ikke kysse dig ude blandt folk. Der er en fin, mørk taxa udenfor.
Hvad venter vi på? Kom.
Stå ikke bare der.
- Hun er smuk. - Hun ser dejlig ud.
Det gør hun. Og hun holder meget af dig.
- Jeg flår øjnene ud, hvis hun tager dig. - Sådan skal det siges.
Du har intet at være bekymret for.
Goddag, Anne.
Er der noget du vil have? Mad, drinks, lommepenge, en smaragd?
- Dejlig fest, Anne. - Bedre når nogle er gået.
Vi kan bede Sascha om at spille for os og Ethel om at synge. Bliv her.
Professor Lieberman er kommet. Vil du og Kathy møde ham?
- Det vil jeg mene. - Jeg er nervøs.
- Hvad siger man til en fysiker? - "Goddag, smukke." Han er sød.
Jeg er kun lykkelig på min båd. Jeg har lige købt en ny en.
Du burde tage med mig en dag. Du ser træt og udmattet ud.
- Bare sig til. - Tja...
Professor, der er to der gerne vil møde dig, men de er nervøse.
De vil introducere sig selv. Det får snakketøjet i gang. Jeres tur, børn.
- God ven! - Kom, Fred. De skal være alene.
- Det er min forlovede, Kathy Lacey. - Hvordan har De det?
Jeg hedder Phil Green. John Minify ønskede, vi skulle møde hinanden.
- Ja, det sagde han. - Hvordan har De det?
- Jeg skriver for ham om anti-semitisme. - For eller imod?
Han mente, vi kunne gennemgå nogle af ideerne sammen.
- Hvilken slags ideer? - Palæstina. Og Zionisme.
Palæstina som et asyl eller Zionisme som begyndelsen på en jødisk stat?
- Forvirringen af de to begreber. - Hvis vi er enige om det, kan vi tale.
Videnskabsmænd elsker forvirring. Men jeg begynder mit eget korstog.
Forstår De, jeg er ikke religiøs, så jeg er ikke jødisk af religion at være.
Jeg er videnskabsmand, og videnskaben siger, min race ikke er jødisk,
siden der ikke er en særlig jødisk race. Der er heller ikke en særlig jødisk type.
Mit korstog har en vis charme. Jeg har tænkt mig at sige, at jeg ikke er jødisk.
Med mit ansigt er det ikke en unddragelse, men et princip. Af videnskabelig karakter.
- I videnskabens tidsalder. - Præcist.
Der er millioner af mennesker, der blot er en smule religiøse.
Jeg har tit tænkt på, hvorfor jøderne i blandt dem kalder sig selv jøder.
- Ved De hvorfor, Mr. Green? - Nej, men det vil jeg gerne vide.
Fordi det stadig er en fordel i verden ikke at være det.
For mange er det således et spørgsmål om stolthed at omtale os selv som jøder.
Derfor må jeg give afkald på mit korstog, inden det er påbegyndt.
Kun hvis anti-semitisme ikke eksisterede, kunne jeg gøre det.
Nu vil jeg gerne prøve et andet videnskabeligt eksperiment.
Kan jeg være alene med Deres smukke forlovede,
mens De henter mig noget mad.
- I videnskabens interesse. - Alt for videnskaben, Professor.
Jeg er John Minifys niece, Kathy Lacey.
Og et lille løg.
- Så. Leg med det, Fred. - Tak.
Det er tredje gang, og det er til Lieberman.
Hvem holder regnskab? Skal jeg hente ham noget kaviar?
Det kan trækkes fra i skat.
Jeg holder fester for at se, hvad kvinderne tager på. Er du med?
- Din gamle forbryder. - Unge forbryder, tak.
- OK. Hvad synes du om min pige? - Hun er dejlig.
- Er det alvorligt eller kun forelskelse? - Alvorligt. Vi skal snart giftes.
Til lykke, du er en viljestærk fyr. Hvornår skete det?
Den første gang vi så hinanden. Min tredje dag i New York.
- Var du ikke bange for højhusene? - Slet ikke.
Jeg redte høet ud af mit hår og blev forelsket i en pige fra byen.
Det kunne komme i Saturday Evening Post,
- Har du mødt hendes søstre? - Ikke endnu. Kender du dem?
En smule. Skal du snart møde dem?
- Næste uge, tror jeg. Hvorfor? - Jeg ville gerne købe rettighederne.
- Hvorfor? Hvad er der galt med dem? - Ingenting.
Det er en god ide at møde dem først. Så er der ingen overraskelser bagefter.
- Dejlig fest. - Endnu dejligere her.
Måske ville det være bedre... hvis du ikke sagde noget til din søster.
- Ikke sige noget? Hvorfor? - Hele historien er baseret på,
at man ikke gør en undtagelse, selv når det er bekvemt.
Jeg har allerede fortalt hende det.
- Gjorde du? Hvornår? - Her til aften. Jeg ringede hjemme fra Anne.
Jane insisterede på, at jeg fortalte hende, så snart du havde fri.
Det tager tid at arrangere en stor fest.
- Hvad sagde hun til det? - Hun synes, det var meget klogt.
Du vil synes om hende. Også Harry. De er fine folk.
- Men hun lovede? - Jeg sagde ikke noget, før hun lovede.
Hun sagde, glem det til festen. Ikke nævne noget. Og jeg sagde...
Du sagde nej.
- Du sagde: "Glem det ikke til festen." - Nej, det gjorde jeg ikke.
Jeg sagde, jeg ville spørge dig.
Jeg ville aldrig sige ja uden at spørge dig.
- Synes du, jeg skulle? - Elskede,
hvorfor mister du din proportionssans, når emnet bliver nævnt?
Det er det, der er skønt ved Lieberman.
Han ser også problemet, men kan forholde sig humoristisk til det.
Og dem der bor i forstæderne - Connecticut, Darien, deroppe.
Det ville gøre det vanskeligt for Jane og Harry til ingen nytte.
Og hvis det var vanskeligt og nyttede noget?
Phil, du er ikke jødisk. Det ødelægger festen for Jane, hvis det var et problem.
Hvorfor kan du ikke se det? Jeg ved, at jeg lovede. Ingen undtagelser.
Det var fornuftigt, at det inkluderede Jane.
Men det virker skørt at begynde nu, når det ikke er sandt.
Hvorfor ikke bede Jane om at aflyse festen?
Det ville virke underligt, nu hvor hendes eneste søster skal giftes.
- Det skulle jeg nok klare. - Tak!
Phil, jeg beder dig ikke gøre undtagelser, hvor det tæller -
på kontoret og når man møder andre mennesker som hos Anne.
Men i Connecticut til en fest, og måske i mit hus... Og Jane og Harry...
- Du sagde, de var flinke mennesker. - Det er de.
Men de kan ikke gøre for, hvis nogle af deres venner er... Det ville være...
- et rod, ubelejligt. - Det ville det.
- For Jane og Harry, eller for dig? - Jeg ville være nervøs.
Åh, Phil, hvis det hele skal være så alvorligt, vil jeg...
Jeg må hellere komme af sted.
- Væk ham. Bed ham skynde sig. - Slap af, jeg henter ham.
Far!
Far, vågn op. Det er til dig.
Bedstemor bad mig vække dig.
Hejsa. Det er til dig.
- Opringning. - OK.
Op!
Det er sent, er det ikke?
- Her er din badekåbe. - Jeg vil ikke have den.
Tag den på, sagde jeg.
Far, her er dine tøfler.
Jeg fik ham endelig ud af sengen.
Hallo.
Dave?
Dave! Hvornår er du ankommet?
Det er Dave. Fantastisk. Hvor er du?
LaGuardia lufthavnen.
Jeg fik fri, og skulle flyve med min øverstkommanderende.
- Jeg har ikke spist morgenmad. - Tag en taxi hertil lige nu.
OK.
Mor. Gider du bage nogle af dine berømte kager?
- Vi plejede at spise en masse af dem. - De gør stadig lykke.
- Må jeg også få nogen, Bedste? - Hvor mange gange spiser du morgenmad?
- OK. Jeg har det aldrig sjovt. - Du kommer for sent til skole.
Jeg ved, hvad tid skolen begynder. Og jeg kan ikke lide frugt.
- Men du synes om bananer, ikke? - Bananer er anderledes.
Far, er vi jødiske?
Jimmy Kelly sagde, at vi var. Det sagde hans vicevært.
- Hvad sagde du til Jimmy Kelly? - At jeg ville spørge dig.
- Kan du huske filmen vi så med Kathy? - Ja.
- Du spurgte, om det var virkeligt. - Kathy sagde, de lod som om.
Jeg lader som om, jeg er jødisk til en artikelserie, jeg skriver på.
- Ligesom i en film eller et spil. - Sådan noget lignende.
Hør, Tom. Jeg vil bede dig om ikke at fortælle nogen, det er en leg.
- OK, helt sikkert. - Hvad vil du sige til Jimmy, Tom?
- Sige at jeg ikke ved noget. - Et øjeblik.
Måske er det ikke en god ide, at sige at du ikke ved noget.
Måske burde du sige, at jeg er halvt jødisk. OK?
OK. Men ikke sige, at det er ligesom i en film.
- Vil du have mere, Dave? - Doktor, det er mit ømme punkt.
Fint. Jeg vil gøre reklame for det. I klarer opvasken mens jeg er væk.
Dave, flytter du og Carol og børnene virkelig til New York?
- Vi kunne alle være sammen. - Det er planen.
Jeg kan repræsentere firmaet her. Min bedste chance nogensinde.
Det afhænger af, om vi kan finde et sted at bo.
Jeg vil finde et sted der er stort nok til Carol og børnene under min orlov.
- Vi skal nok finde noget til jer. - Indtil da kan du bo her.
Tommy kan sove i stuen.
- Et øjeblik. - Ikke skændes. Jeg er ikke i hæren.
Du vinder. Min chef boede hos en onkel han ikke har set siden 1. Verdenskrig.
- Jeg hjælper med madlavningen. - Ikke mens jeg er ved bevidsthed.
Farvel. Løs ikke alle jeres problemer i dag. Gem nogen til i morgen.
Jeg er helt proppet.
Jeg plejede at drømme om dette, Phil.
Hvad med din artikelserie? Jeg har talt om mig selv længe nok.
- Kom. Fortæl. - Det kommer vi til senere.
- Hvad er der galt, Phil? - Med mig?
Venter du en opringning? Du kigger hele tiden på telefonen.
Er det så tydeligt?
Jeg havde et skænderi med min pige.
Jeg håbede vel, at hun ville ringe.
Det er en anden afdeling.
Jeg skriver om anti-semitisme. Med en særlig indgangsvinkel.
Det lyder interessant.
Vil du ikke have en god, kedelig artikelserie i et landsdækkende blad?
- Mig? Selvfølgelig. - Du lyder til at kede dig.
Nej, slet ikke.
Det er bare... jeg er på sidelinjen med anti-semitisme. Det er din afdeling.
OK. Nu forstår jeg bedre.
Det er ikke bare jøderne som folk. Det er helheden. Ikke de stakkels jøder.
Du ved, hvad jeg mener. Lad mig ikke bruge store ord.
Hvad er din særlige indgangsvinkel?
Jeg har gjort det i et stykke tid.
Jeg lader som om, jeg er jødisk. Og det fungerer.
Du er et fjols.
Dit skøre fjols!
- Fungerer det? - Det fungerer. Det fungerer for godt.
Jeg har duftet til det og det lugter ikke godt.
Ja. Det kan jeg forstå.
Du er ikke immun endnu, Phil.
Det er nyt hver gang, så det må være svært at klare slaget.
Bliver man ligeglad med tiden?
Nej, men du lever et helt liv på nogle få uger.
Du får det til at ske hver dag, opsøger det.
Det er ikke anderledes. Det forstørrer det. Får det til at gøre mere ondt.
Hallo?
Nej. Desværre.
- Forkert nummer. - Vil du tale om det?
Nej. Det er bare sådan noget der sker.
Det er sikkert bedre at være alene. Efter syv år mister man instinktet.
Sludder.
Skændes du og Carol ofte?
Hvem gør ikke det? Ring til hende, dummernik.
Så du har ret, og hun tager fejl. Hvad så? Skal hun ringe til dig?
Hvem har indført den lov? Højesteret?
Ring til hende og lad være med at slikke dine sår.
Hør. Mød mig på kontoret mellem 17.30 og 18. Jeg ringer til hende.
Jeg får fat i Anne Dettrey fra kontoret. Det skal fejres.
Kan du forestille dig det? Mig gift igen, du og Carol her, os allesammen?
Først skal jeg finde et sted, vi kan bo. Jeg begynder at lede med det samme.
- Hvor lang tid skal vi vente? - Jeg siger til, når bordet er klart.
- Der er ingen andre der venter. - De havde reserveret.
- Hvem skal man kende for at få et? - Mig, madam.
Jeg venter en opringning. Vil De sige til, når det sker?
- Deres navn, sir? - Phil Green.
- Ja, sir. - Tak.
Har du været i Paris? Der er en dejlig restaurant på Boulevard Montparnasse,
- og vi fik en skøn ret med and. - Nogen vi kender?
Ved I, hvad jeg har? Jeg har det så sjovt, at jeg kunne slå mig selv.
Skal jeg bede tjeneren stikke dig en flad?
Nej, ellers tak. Det virker ikke på mig.
Engang brugte jeg et smil som paraply. Jeg blev helt gennemblødt.
En gang have jeg stiv overlæbe i en uge. Som efter en ansigtsoperation.
Fortæl mig noget, mine herrer. Hvorfor er alle mænd der ser godt ud disse dage
enten gift eller på anden måde diskvalificerede?
Din timing er elendig, men dit instinkt er strålende.
- Skål for mit instinkt. - Undskyld mig.
Åh, jeg beklager.
Jeg bryder mig ikke om officerer.
Det gør jeg heller ikke. Det skal du ikke høre for.
- Hvad hedder du? - Dave. Dave Goldman. Hvad med dig?
Det er ligegyldigt. Jeg sagde, jeg ikke brød mig om officerer.
Særligt ikke hvis de er jøder.
Undskyld, sir. Han er skrækkelig, når han drikker. Undskyld.
Hvad er der i vejen med dig?
Lad os gå en tur.
Kom. Sid ned.
- Slap af. - Undskyld, sir. Det sker ikke igen.
Jeg ville blot sige, der er en opringning til Dem, Mr. Green. En dame.
Tak.
Kom. Lad os spise, Anne.
Er der en i telefonen til Mr. Green?
Hallo. Kathy? Hvor er du?
Jeg er hos Jane. Jeg tog hertil for at tale med hende.
Jeg kunne ikke ringe, før det var ordnet. Elskede, jeg gjorde det så godt.
Jeg sagde de ting, du ville have sagt. Du ville have været stolt af mig.
Hvorfor kan jeg gøre det med dem, når det er dig, jeg burde gøre det med?
Det har jeg sagt. Nogle gang er jeg sådan et fjols og svær at enes med.
Festen er i morgen. Tager du toget klokken tre?
Jeg venter på dig på stationen.
Elskede, nu har jeg det bedre efter, at jeg talte med dig.
Og jeg kan dårligt vente til i morgen.
Godnat, skat. Åh, Kathy...
- Jeg elsker dig. - Jeg elsker dig. Mere end nogensinde.
Farvel.
Velkommen til Darien. Hvordan går det?
Skynd dig, Harris. Vi er alle så spændte.
Deres mor må være meget stolt af Dem, Mr. Green.
Det håber jeg.
- Har du det sjovt, Phil? - Strålende. Jane...
Elsker Deres mor alt hvad De skriver om?
- Ikke alting. Nej, ikke helt. - Det må hun da gøre.
- Nogle mennesker er født heldige. - Ja, han er... sød.
Hvis der var flere, ville jeg fange en med mine egne hænder oppe i bjergene.
- Dejlig. Hvor lang tid var han fri? - Åh, omkring tre dage.
Kan jeg stjæle Kathy?
- Jane, du ser pragtfuld ud. - I lige måde.
- Fantastisk fest. - Det går fint.
- Hvor er familien Bascom? - Fortalte jeg dig ikke det?
Joe ringede og sagde, han havde gigt. De beklagede på det dybeste.
Kommer familien Howard og Berlick senere?
Nej. De er taget til Hot Springs. Det troede jeg, jeg havde nævnt.
Jane, min egen, jeg er på Phils side. Vi har det på samme måde.
- Kæreste, hvad mener du? - Du ved, hvad jeg mener.
En diskret udvælgelse? Kun de sikre?
Kæreste, du er vist også betaget af denne artikelserie.
Mr. Green, fortæl mig en ting. Får De ideen først og skriver så om den?
Eller skriver De først og får ideen sidenhen?
Jeg er bange for, at jeg ikke helt forstår, hvad De mener.
Undskyld mig. Elskede, jeg må tale med dig et øjeblik. Undskyld os.
Men afgjort, min kære. I er et charmerende par.
- Vi håber, I bliver lykkelige sammen. - Tak.
Vi kommer straks igen.
Kathy!
- Et øjeblik. Hvor skal du hen? - Phil og jeg forsvinder et øjeblik.
Jeg vil vise ham huset. Og vi har begge brug for en pause.
Så har vi chancen for at tale om Phil uden at skulle hviske.
- Han overbeviste os. Var det svært? - Nej. Jeg kommer tilbage igen.
God dreng. Harry siger, at dette er en form for mental bankerot.
- Men kvinder elsker det. Ikke, Kathy? - Afgjort. Kom nu, elskede.
- Vi ses. - Farvel.
Jeg føler mig som et fjols for at lave rav i den før.
Hvorfor bad Jane mig om ikke at sige det? De spurgte alle om serien. Det var OK.
Ikke et eneste løftet øjenbryn.
- Miss Lacey, du hører ikke efter. - Jeg tænkte på, hvor dejlig du er.
Elskede, der er det.
Burde du ikke bære mig over dørtærsklen?
Kun hvis du nægter at gifte dig med mig, så kaster jeg dig derind.
Det er smukt. Det har sin... egen stilhed.
- Har du bygget det selv? - Det hele.
Vi kan indrette børneværelset.
Det er fra dengang Bill og jeg håbede, vi ville få et barn.
Det kunne være Toms værelse.
- Vil han synes om omgivelserne, Phil? - Han vil elske dem.
- Boede du og Bill her længe? - Bill og jeg boede her aldrig.
Aldrig? Hvorfor ikke?
Tja, det er svært at forklare.
Jeg elsker dette hus højt.
Og jeg begyndte at bygge det, da det gik skævt mellem Bill og jeg.
På en måde blev det et symbol på en masse ting.
Når man har problemer, involverer man sig i ting, der ikke forvolder smerte.
- Forstår du det? - Klart. Det gør jeg selv på jobbet.
Jeg lagde alt mit håb i dette sted.
Da det var færdigt, vidste jeg, at det var forbi mellem Bill og jeg.
Jeg vidste, at jeg ikke kunne bo her med en, jeg ikke elskede.
Det var mere end blot et hus for mig, det var mit sted.
Det repræsenterede alt mit håb.
Ægteskab, børn, et godt liv.
Jeg vidste, at jeg ikke kunne bo her alene. Det var jeg sikker på.
- Så du boede her aldrig? - Nej, aldrig. Ingen har boet her.
Jeg bor hos Jane og går herover og kigger mig omkring i huset.
Sidder herude.
I lang tid hadede jeg det. Jeg hadede det virkelig.
Men jeg kunne aldrig give slip på det.
Nu ved jeg hvorfor.
Jeg bevarede håbet, og nu er det blevet til virkelighed.
Elskede, du og jeg vil blive meget lykkelige her.
Dette hus og jeg... vi ventede på dig.
Jeg ventede altid på dig, tror jeg.
Kaffe!
Anne, tager du fløden med? Og nogle mint?
- Mint? Hvor? - Lige der.
- Hvordan drikker du kaffe, Dave? Sort? - Det er fint.
Hvorfor spiller du ikke det stykke? Gør aftenen fuldendt.
- Hun spiller meget smukt. - Elskede, tro du endelig på det.
Anne, vil du være sød at tænde for radioen?
Anne, de to opfører sig som et gammelt ægtepar.
- To dage før brylluppet, uanstændigt. - Og deprimerende.
Vær en smule nervøs, Kathy,
ellers vil piccoloerne ikke fortælle vittigheder, mens de bærer dine tasker.
- Er bryllupsrejsens mål en hemmelighed? - Yderst hemmelig.
- Den går til White Mountains. - Fortæl ham ikke det. Han er nysgerrig.
Dukker op på de underligste tidspunkter og lader som om, han er privatdetektiv.
Strålende. Jeg har altid gerne ville snakke med en privatdetektiv.
- Vi bor på Flume Inn. Kender du stedet? - Hvad? Flume Inn? På jeres bryllupsrejse?
- Umuligt. Du laver grin. - Nej, det gør jeg ikke.
- Hvad er der galt med Flume Inn? - Der er begrænset adgang.
Begrænset adgang?
- Elskede, det var jeg ikke klar over. - Det er OK, skat. Det er ikke din fejl.
- Så det er sådan, det er. - Er du sikker? Var I der fornylig?
- Nej. Men jeg er sikker. - Men de bekræftede reservationen.
- Elskede, vi kan åbne hytten. - Klart. Vi kan altid bo et andet sted.
- Snobberne er ikke det værd. - Der må være noget, jeg kan gøre.
Man kan gøre noget, Phil. De siger det aldrig ligeud eller skriver det ned.
De slipper af sted med det. Det gør de for det meste.
Det er Tom. Han vil tale med dig. Han lyder bange.
Hallo, Tom. Hvordan går det?
Hvad?
Der er medicin i skabet. Giv bedstemor noget med det samme.
- Det kommer straks. - Hvad sker der?
- Lyder som en blodprop. - Find dr. Abrahams. Bed ham komme.
JE Abrahams.
Jeg tager med dig.
Hun er fantastisk. Bekymrer sig om min skole hvis jeg er her hele dagen.
- Måske skulle vi få en husassistent. - Eller vaske op med munden lukket.
Op med humøret. At udsætte et bryllup er ikke det værste i verden.
- Bare en uge eller to, ifølge Abrahams. - Jeg tror ikke, jeg vil være her.
Hvad? Hvorfor, Dave, det skal du være.
- Vi kan ikke giftes uden dig. - Hvorfor? Hvad er der sket?
Intet. Jeg kan ikke forlade familien. Eller finde et hus eller en lejlighed.
Hvis det var mig, ville jeg sove på gaden. Men det er også Carol og børnene.
Der er ingen vej udenom. Jeg er fanget.
Ja, men... så ryger jobbet, hele din fremtid.
Jeg overlever. Det har jeg gjort før.
Men, Dave, det er skrækkeligt.
Jeg ringede til Carol. Bad om en ekstra dag, men det kan ikke lade sig gøre.
Hun er også ensom. Jeg må tage tilbage.
Uanset om det er et vigtigt job.
Hvad er der galt, Phil?
- Ingenting. - Lad os komme ud af huset et øjeblik.
Det er OK med Kathy, og Mor har det bedre. Du har brug for frisk luft.
- Jeg er på vej ud. Hen til Flume Inn. - Hvad?
Jeg bruger flybilletterne vi købte til i dag.
- Hvorfor? - Det er spild af tid.
Der må komme et tidspunkt, hvor man kæmper imod.
Jeg ønsker, at de skal se mig i øjnene og sige det.
Jeg vil have den tilfredsstillelse. Jeg vil gøre det for min skyld.
- Phil, de er blot... - Det er OK. Man må gøre det en gang.
- Jeg gjorde det en gang på Monterey. - De er mere end blot snobber.
Hvis du kalder dem det, kan du glemme dem.
De er landsforrædere. Man må bekæmpe dem.
Ikke bare de "stakkels jøder", som Dave siger, men alt hvad landet står for.
Jeg må af sted.
Vi ses senere.
- Dette værelse er bedre. - Tak.
Jeg har en reservation, dobbeltværelse, indtil torsdag.
- Hvad er navnet? - Green. Philip Green.
Ja, Mr. Green.
- Min kone ankommer i morgen. - Åh, ja.
- En ting til. - Ja?
Har hotellet begrænset adgang?
Tja... det ville jeg ikke sige.
Så det har ikke begrænset adgang?
Vil De have mig undskyldt et øjeblik?
- Hvordan går det, Mr. Green? - Fint, tak.
For at besvare Deres spørgsmål, er De...
Følger De den hebræiske religion? Eller vil De bare være sikker?
Jeg stillede et simpelt spørgsmål. Jeg vil bede om et simpelt svar.
Vi har mange fra overklassen og... naturligvis.
Så I har kun ikke-jøder boende?
Det ville jeg ikke mene, Mr. Green.
Det er en fejltagelse. Der er ingen ledige værelser på hele hotellet.
Men måske er der plads på Brewster Hotel tæt på stationen.
Jeg vil ikke bo på Brewster.
Hør, jeg er jøde, og I tager ikke imod Jøder. Sådan er det, ikke sandt?
- Det har jeg aldrig sagt. - Sig, hvis I ikke accepterer Jøder.
De skal ikke hidse Dem op, Mr. Green. Sænk stemmen.
Gør I eller ej?
Mr. Green, jeg har travlt. Jeg vil gerne ringe til Brewster på Deres vegne.
Ellers...
Ellers hvad?
Tommy?
Åh, Phil. Hej.
Det gik dårligt. Det kan jeg se.
Dave havde ret. Det var spild af tid.
- Hvordan har Mor det? - Fint. Hun sover. Tom leger.
- Hvor er Dave? - Han er ude med Anne.
Han pakkede hele eftermiddagen. De skal ud en sidste gang. De kommer her senere.
- Vil du have en kop kaffe? - Nej, tak.
Træt, elskede?
Nej. Jeg er...
Jeg tænker bare på Dave.
- Du tænker på hytten. - Ja, det gjorde jeg.
Også mig. Det må du vide. Det ville ikke fungere, Phil.
Det ville være underligt for Dave at flytte til sådan et kvarter.
Elskede, kan du ikke se det? Det er frastødende, men sådan er det.
Det er værre i den Nye Kanaan. Der kan man ikke sælge eller leje ud til jøder.
Selv i Darien, hvor Janes hus er og mit hus er, er der en gentleman-aftale...
Gentleman?
Kathy, du kan ikke...
Du vil ikke bekæmpe det, Kathy.
Du vil bare give op, lege med, bare lade deres idiotiske regler bestå.
Jeg leger ikke med. Hvad kan et menneske gøre?
Bed dem drukne sig selv i søen. Hvad kan de gøre?
Mange ting. Udelukke ham.
Nogle forretninger vil ikke levere. Eller betjene ham.
Phil, serien er overstået, når vi kommer frem.
- Phil, hold dig til virkeligheden. - Skal vi bo i hytten nu?
Du kan ikke ændre verden. Jeg er på Daves side.
Jeg er ikke på Daves eller nogen andens side, men er imod dem.
Tror du på det? Hvis du gør, hvordan kan vi så tale om...
- Tom. Kathy og jeg taler. - Men, Far, jeg...
Tom, hvad er det? Hvad er der galt?
Har du været oppe at slås? Skændtes du med et af de andre børn?
De kaldte mig en beskidt Jøde.
Og en stinkende jødetamp!
- Og de løb bort og... - Elskede, det er ikke sandt.
Du er ikke mere jødisk, end jeg er. Det er en fejltagelse.
Kom med mig, Tom. Lad os tale om det herinde.
Slap af, søn.
- Vil du have noget vand? - Ja.
Hvor skete det?
- Var Jimmy med? Fik nogen bank? - Nej. De råbte bare.
Det var på hjørnet. En af dem var fra skolen.
De hinkede og jeg spurgte, om jeg måtte være med.
Så sagde ham fra skolen, at ingen beskidte jøder kunne lege med dem.
Og så råbte de en masse andre ting.
Jeg begyndte at løbe, og så råbte de: "Din far har et langt skæg",
og så løb de.
Hvorfor gjorde de det, Far?
Kom. Drik noget.
Ville du fortælle dem, at du ikke er jødisk?
- Nej. - Det er godt.
Der er mange børn ligesom dig der er jødiske,
hvis du benægter det, indrømmer du, der er noget galt i at være Jøde,
og det er der ikke.
De ville ikke slås. De løb bare.
Ja, det ved jeg.
Der er mange voksne, der også er sådan, Tom.
Men de siger det igennem vittigheder i stedet for at råbe.
- OK? - Klart.
God dreng.
- Vil du læse, mens jeg taler med Kathy? - OK.
Lad os ikke sige noget, før Bedste har det bedre.
Phil, jeg vil fortælle dig noget.
Jeg vil ikke føle, jeg tager fejl. Intet jeg siger om at være jødisk er forkert.
Det eneste jeg gjorde var at forholde mig til sandheden om Dave og Darien.
- Og fortælle Tom hvad du gjorde... - Ikke bare hvad.
Du forsikrede ham om, at han er fantastisk: En hvid, kristen amerikaner.
Du lod ham smage overlegenheden,
den gift som millioner af forældre giver deres børn.
- Du synes vel ikke, jeg er anti-semit. - Nej.
Jo, du gør. Det har du troet i lang tid.
Nej. Men jeg møder mange pæne mennesker der ikke er,
mennesker der hader det og holder på, at de er uskyldige,
lader det passere og er overraskede over, at det bliver værre.
Mennesker der aldrig har banket en Jøde.
Folk der tror, anti-semitisme kun findes blandt underklassen ude på landet.
Det er min største opdagelse, Kathy.
Gode mennesker, pæne folk.
Mener du, du ikke skal hjem til Darien denne sommer?
- Lad os gøre det på et andet tidspunkt. - Jeg hader alt det her.
De giver alle problemer. De tvinger folk til at vælge side.
Hold op!
De foreslog ikke serien. De har intet med du og jeg at gøre.
Råb ikke af mig. Jeg ved, hvad du mener om at gifte dig med mig.
Jeg så det i dit ansigt, da jeg talte med Tom.
Fortæl mig ikke mere om tolerance. Jeg er træt af det!
Jeg vil ikke giftes med en, der er hidsig,
det kan jeg lige så godt fortælle dig nu.
- Undskyld jeg råbte. - Det er ikke det. Det er alting.
Du har forandret dig, siden jeg mødte dig hos onkel John.
Det nytter ikke noget, Phil.
Derfor var jeg ikke interesseret, da du fortalte mig om indgangsvinklen.
Du vil gøre det umulige.
Man har kun et liv til at opnå, hvad man vil.
Også hvis man er født kristen fremfor Jøde. Det behøver man ikke være glad for.
Men det er jeg glad for. Nu er det sagt.
Det ville være forfærdeligt. Det er jeg glad for, jeg ikke er.
Det forstod du aldrig. Du kunne aldrig forstå, at det er et faktum.
Ligesom man er glad for at se godt ud, at man er rig fremfor fattig,
ung i stedet for gammel, rask i stedet for syg.
Det vil du aldrig kunne forstå.
Det er bare sådan, det betyder ikke, at jeg er overlegen.
Men det kunne du aldrig se. Du ville gøre det til noget forfærdeligt.
Opildne det til noget, jeg også hader.
Det er bedre at slutte det nu. Få det overstået.
Jeg...
Jeg hader dig for, at gøre dette.
Vi kunne have været så lykkelige. Vi havde meget at dele.
Og jeg hader dig for, at du tager det bort fra os begge.
Det hader jeg dig for.
- Han sover, så tidligt. - På din sidste aften. Lad os vække ham.
- Lad ham være i fred. - Det er imod mine principper.
Du, Phil. Kom, vågn op. Det er os.
- Lad den stakkels fyr være. - Jeg lader aldrig nogen være.
Du! Jeg troede, du ventede os, syvsover. Hvor er Kathy?
- Hun tog tidligt af sted. - Du ser pæn ud i din pyjamas.
Tag en badekåbe på. Jeg lukker øjnene.
Hent isen så han kan blive klædt på. Han ville ikke lade en kvinde se kåben.
Kom så. Spil ikke din chance.
Jeg synes ikke, mænd skulle gå i jakke og slips.
De ser så dejlige ud i underbukser - og i pyjamas!
Hvad er der galt, Phil?
Glem det.
Flume Inn?
Tommy blev kaldt "beskidte Jøde" og "jødetamp" af nogle af de andre børn.
Var ret rystet da han kom hjem.
Nu ved du det. Det er der de rammer dig: Dine børn.
Nu ved du også det.
Du kan holde op med at være Jøde nu.
Der er intet andet du mangler at opleve.
Min egne børn bliver udsat for det uden navnene, Phil. Bare...
De ville på sommerlejr, men måtte ikke komme med.
Det ødelagde dem et stykke tid.
Den eneste anden ting, der kan få dig til at dræbe er...
Der var en fyr i min deling.
Abe Schlussman.
God soldat. God ingeniør.
En nat blev vi bombet, og han blev ramt.
Jeg var ti meter derfra.
En eller anden sagde: "Hjælp mig med tampen her."
Det var de sidste ord, han hørte.
Godmorgen.
Miss Wales... her er det. De tre første afsnit er klar.
Send hver tiende side nedenunder. Få det sat op i spalter med det samme.
Sig, jeg har travlt. Meget travlt.
- Hvor lang tid tager det? - Under 10.000 ord. I aften.
Jeg er ret hurtig.
"Jeg var Jøde i otte uger."
Men, Mr. Green... du er kristen!
- Jeg ville aldrig... - Hvad?
Jeg kender dig bedre, end de fleste, og jeg har aldrig...
Hvad er der galt, Miss Wales?
Mener du, at der er forskel mellem jøder og kristne?
Se på mig. Jeg er den samme mand, som jeg var i går. Det er sandt, ikke?
Hvad er det, der overrasker dig sådan?
Du kan ikke tro, at nogen ville opgive det fremragende kristne liv i otte uger.
Det er det, der er galt, ikke?
Hvis jeg kalder det anti-semitisme, at du siger, kristen er bedre en jødisk,
vil du sige, at jeg vender dine ord eller er efter dig
eller at det er et faktum, som en eller anden sagde til mig i går.
Se på mig, Miss Wales.
Samme ansigt, samme øjne, samme næse, samme jakkesæt, samme alting.
Her. Tag min hånd. Føl den! Samme hud som din, ikke?
Intet har forandret sig siden i går.
Det eneste der er forskelligt er ordet "kristen".
Selvfølgelig vil jeg se ham. Vis ham ind.
- Godmorgen. - Tak fordi du ville se mig, John.
Undskyld at jeg forstyrrer. Jeg gav den første halvdel til Miss Wales.
- Den er færdig sidst på ugen. - Udmærket.
Jeg vil af sted herfra.
- Helt væk? - Ja, helt væk.
- Tilbage til Californien? - Så snart vi har pakket.
- Vil kontoret skaffe mig billetter? - Ja. Hvad med fremtidige opgaver?
Jeg skal nok fortælle dig om dem.
Jeg vil under ingen omstændigheder forstyrres.
Ked af at høre om jer to. Kathy fortalte min kone om det. Hun virkede ked af det.
Jeg havde håbet, det ville lykkes. Det virkede så rigtigt med jer to.
Er der noget, jeg kan gøre? Noget jeg kan hjælpe med?
Det hjælper ikke at sige noget, men måske ville en der kendte jer begge...
Tak, John. Mange tak.
Jeg må hellere komme tilbage. Det er min sidste dag på kontoret.
Jeg gør de sidste tre afsnit færdige derhjemme, så mødes vi en sidste gang.
Jeg ledte efter dig.
Det er den bedste ide, dette blad nogensinde har set.
Jeg kunne ikke lægge det fra mig. Stedet svirrer.
Om layoutet. Jeg vil skyde på fotografier.
OK. Men ingen billeder af mit barn, mig eller min mor. Forstået?
Lad være med det. Det er problemet med jer kristne. Aggressive og larmende.
Alle andre har en kopi. Hvornår er det min tur til at se den?
Stedet er vildt optaget af den fantastiske historie.
Selvom jeg ikke forstår historien bag en artikelserie om anti-semitisme.
Det noget særligt.
Der bliver talt meget om det.
Du snørede mig, Phil, fuldstændigt.
Men jeg ville spørge, hvordan har du eksisteret så længe for så lidt?
Nu forstår jeg det. Alting.
- Det er dynamit. - Læs resten.
Hvis alle mennesker gjorde det bare en dag om året, ville det slutte.
Jeg må af sted. Minify satte dette over alt andet. Vi ses.
Det er en dejlig ide, Phil. Til lykke.
Du ser træt ud. Jeg er bekymret for dig.
Jeg har det fint.
Det er slut mellem dig og Kathy, ikke?
Phil, jeg gættede det i aftes men var ikke sikker.
Det er forbi, ikke sandt?
Alting er dårligt, Phil. Også for mig.
Hør, hvis du er ledig i aften, så kom over og lyt til mine problemer. OK?
OK. Tak.
Vi kan spise middag sammen.
- Har du det bedre? - Ja.
Fint.
Du smilede næsten for et øjeblik siden.
Du drikker din kaffe sort, ikke? Med en sukker.
Det husker jeg fra festen.
Gør du?
Du er noget af en pige, Anne. Det har jeg ikke fortalt dig før.
Mig? Klart. Alle elsker Anne.
Du sagde, du ikke var lykkelig. Vil du tale om det?
Intet keder en mand mere end en ulykkelig kvinde.
Hør, Anne.
Vi er gode venner. Selv på denne korte tid har vi været meget igennem sammen.
Det er rart at kunne være sammen. Jeg håbede, du ville tale med mig.
OK, vi kan godt tale.
Vi har undgået det hele aftenen. Lad os få det ud i det åbne.
Er det i orden, hvis jeg siger noget om dig og Kathy?
- Du må hellere lade være. - OK, Phil. Opfør dig pænt.
Vær en gentleman. Lad ikke flaget røre ved jorden.
Denne slags anstændighed gør mig syg, Phil.
- Du er ligetil og hun er... - Anne, lad det ligge.
OK. Jeg er en kat.
Og dette er et beskidt bassin.
Jeg kan ikke klare hyklere.
Det var det jeg sagde, Phil: Hyklere.
Hun foretrækker, at Dave mister sit job fremfor at lave rav i den her.
Det er problemet, ikke? Hun er bange.
Alle Kathy'er er bange for de såkaldte "pæne mennesker".
De viser deres uenighed.
Men de vil have, at du og onkel John skriger og vælger side og skændes.
Skændes de? Åh, nej.
Kathy og Harry og Jane og dem allesammen.
De skælder Bilbo ud to gange om året og tror, de har reddet demokratiet.
De har ikke mod til at gøre mere end at snakke.
En lille ting om en lille ting.
Det er ikke hele svaret, men man må begynde et sted.
Der må handles, men ikke med løbesedler og end ikke med din artikelserie.
Det må involvere mennesker. Flinke, rige, fattige, store og små mennesker.
Og det må snart ske.
Men ikke Kathy. Hun kan ikke. Hun vil aldrig være i stand til det.
Hun værdsætter dig ikke, Phil.
Hader du mig for at fortælle dig det?
- Nej. - Jeg vil gerne sige en ting til.
Der er stadig tid.
Hvis to mennesker passer til hinanden, finder de normalt ud af det.
Hvis jeg havde et barn, som jeg elskede,
ville jeg opdrage ham blandt mennesker der delte min opfattelse.
Frier du, Anne?
Måske.
Måske gør jeg det.
Goddag.
Åh, Dave. Goddag.
Tak fordi du kom. Det var pænt af dig.
- Har du hørt om Phil og mig? - Ja.
Jeg vil stille dig et spørgsmål.
- Og du skal give mig et ærligt svar. - Spørg løs.
Synes du, jeg er anti-semit?
- Nej, Kathy, det gør jeg ikke. - Det gør Phil.
- Gør han? - Du ved, jeg ikke er anti-semit.
Du er Jøde, og du ved det. Hvorfor forstår alle undtagen Phil det?
Det var mig der foreslog serien. Vidste du det?
- Nej, det gjorde jeg ikke. - Jeg hader dette lige så meget som ham.
Hvorfor forstår han det ikke? Hvorfor?
Jeg hørte en led historie ved middagen, og jeg blev vred og skammede mig.
- Men Phil gjorde faktisk... - Hvilken slags historie, Kathy?
- Bare en historie. Intet med... - Fortæl mig den alligevel.
Det var bare en vulgær vittighed. Intet at gøre med dette.
Slap af, Kathy. Måske er det relevant.
Hvilken slags vittighed? Jeg kan kapere slemme ord, at du ved det.
Men hvorfor?
Åh, OK. Manden hed Lockhardt,
og han brugte ord såsom "jødetamp" og "neger".
- Jeg afskyede ham og alle andre der. - Hvad gjorde du?
Hvad mener du?
Jeg mener, hvad sagde du, da han var færdig?
Jeg ville skælde ham ud og tage hjem.
Jeg ville sige til alle ved bordet: Hvorfor finder vi os i,
at han angriber alt, hvad vi tror på? Hvorfor udfordrer vi ham ikke?
- Hvad gjorde du rent faktisk? - Jeg sad der bare. Jeg skammede mig.
Vi sad der allesammen bare.
Ja.
Og så tog du hjem og ringede til mig.
Da middagen var overstået sagde jeg, at jeg var syg. Hvilket jeg er.
Gad vide om du ville have følt dig syg, hvis du havde udfordret ham.
Man føler en underlig lettelse ved at give igen.
Det fandt jeg ud af for lang tid siden.
- Det har Phil fundet ud af. - Men det har jeg ikke?
Der er mange ting der er svære, Kathy.
Dette er bare en anden slags krig.
- Og alle dem der giver op... - Det sagde jeg ikke.
Det gjorde du.
En eller anden fortalte en historie. Det var en mand til et middagsselskab,
og de pæne mennesker grinede ikke. De følte afsky i stedet.
Men de gjorde ingenting.
Bag den vittighed er Flume Inn og Darien og Tommy og børnene...
Hvis det ikke stopper med den vittighed, hvor stopper det så?
- Er det, hvad du mener? - Præcis.
Hvor siger man stop?
Jeg blev sur på Phil, fordi han mener jeg skal beherske mig selv
fremfor at blive sur på mennesker som Lockhardt.
Ikke bare gamle Lockhardt. I det mindste siger han det højt.
Hvad med de andre middagsgæster? De burde være på din side.
- Men de gjorde ingen... - Nej. Heller ikke jeg.
Det er problemet: Det gør vi aldrig.
Det hele hænger sammen, Dave.
Phil vil kæmpe imod. Han kan kæmpe imod. Han vil altid kæmpe imod.
Hvis jeg bare sidder der, er jeg ikke den rette hustru for ham.
Det var altid om de mere alvorlige ting, at vi skændtes.
Altid.
- Men jeg vidste det ikke før nu. - Selvfølgelig.
En mand ønsker, at hans hustru skal være mere end en ledsagerske, Kathy.
Mere end hans elskede pige.
Mere end hans børns moder.
Han ønsker en kammerat, en ven som kan klare de svære tider med ham,
og hun skal mene, at de samme ting kan være svære,
ellers kan de nemt blive uenige.
Du er ikke lavet af guld, søde.
Du er sød og blød og let påvirkelig,
så du kan gøre, hvad du må, eller vil, gøre med dig selv.
Kan jeg?
Det skal være mere end blot snak.
Ikke skælde ud, Phil.
Jeg kunne ikke sove, så jeg stjal de første to afsnit fra dit værelse.
Kom her.
Tak, Mor. Det vil jeg nok hellere have end nogen anden ting.
Jeg ville ønske, din far kunne have læst dette. Han ville synes om det.
"Da jeg drog fra kroen, vidste jeg alt om de mænd og kvinder,
der fik at vide at jobbet var taget, selv om det ikke var tilfældet."
"Alle de unge mennesker der fik afslag fra et universitet eller sommerlejr."
"Jeg kender vreden, man føler, når man ser sit barn forvirret og rystet."
"Fra det øjeblik forstod jeg voksnes uendelige angreb på
børn der var syv, otte eller ti og tolv år gamle,
på teenagebørn der forsøgte at finde et job eller få en uddannelse."
"Og jeg vidste, at de også var klar over det -
de tålmodige, stædige mennesker der skrev og kæmpede imod
og skrev Forfatningen og Borgerrettighedsloven."
"De vidste, at et træ bærer frugt, men kun hvis det behandles godt,
for ellers rådner dets frugter og lander på historiens mørke jord,
hvor andre store håb er rådnede og døde,
og hvor lighed og frihed er den eneste mulighed for helhed og sundhed
i et menneske eller en nation."
- Din far ville bifalde dine ord. - Ikke mange af os indser det, Mor.
Der er ikke megen tid.
Ikke nok mennesker, og tiden løber ud.
- Mener du Kathy? - Ikke bare Kathy.
Alle dem der repræsenterer Kathy. Alle steder.
Må jeg fortælle dig en ting, Phil?
Jeg er pludselig interesseret i at leve til en meget høj alder.
Meget.
Jeg vil opleve, hvad der sker. Verden er en underlig størrelse.
Måske sker det i dette århundrede, og derfor har det været så uroligt.
Andre århundreder har haft deres drivende kræfter.
Hvordan vil vores århundrede se ud, når man ser tilbage på det en dag?
Måske er det ikke det amerikanske århundrede. Eller det russiske.
Ville det ikke være skønt, hvis det var alles århundrede,
når folk over hele verden - frie folk - kan leve sammen i fred?
Jeg ville gerne opleve det, selv begyndelsen.
Det er muligt, jeg bliver hængende et stykke tid.
Hej, Dave.
Hallo? Mr. Case? Det er Dave Goldman.
Undskyld at jeg ringer så sent, men jeg vil gerne have jobbet.
Jeg flytter med det samme med min familie fra Californien.
Jeg har fundet et hus.
Tak. I lige måde.
Hun skal bo der hele sommeren hos sin søster.
Hvis hun får problemer, vil hun også give andre problemer.
Ja, sir. Jeg tror, jeg bliver hængende i lang tid.
Tak, Dave.